DEN KLOGESTE HEST PÅ FILM
TOASTMASTER
Det er tid til en melodi
Tid til en melodi
Det er tid til at tage med
Til et lykkeligt land med sang
Hvor temaet er kærlighed
Tid til en melodi
Det er tid til sød romantik
Giv dit hjerte en chance
Og syng med
Syng med
Hør hvad fuglene gør
- Du behøver ingen ord - Ingen ord
For musikken har charme
Den er kærlighedens sprog
Når dit livs kærlighed er i dine arme
Rytme og rim
Kan hjælpe et hjerte på vej
Så kom og syng en sang
Det er tid til en melodi
Det er tid til en melodi. Tid til at finde en sang til din vogn.
For en sang er den eneste ting,
der vil føre dig med over regnbuen til et land, hvor musikken regerer.
Så kom og hav det sjovt med os.
Der er noget for alle her.
Der er rytme og romantik, fornuft, noget absurd...
Der er noget himmelsk
Du kan ikke tage fejl Hvis du swinger med os
Med en melodi og harmoni Kom med til vores fest
Det er tid til en melodi!
En erindring om en vintertid for længe siden,
om den klare kolde luft, den nyfaldne sne,
om frostens aftryk på en rude.
Et ekko af slædeklokker kan høres fra den smalle vej.
Her i dette eventyrland er temaet romantik.
For dette er historien om kærlighedens drøm.
Elsker du ikke december?
Når klokkerne kimer?
Vi er sammen
Og det er den søde vintertid
Hvert et snefnug der falder
Sender en sød melodi ned langs din ryg
Det er dejligt vejr
Det er vintertid
På den frosne sø skøjter folk
Men søde, hvad så?
Det er sjovere at køre i slæde
Bag to gamle travere
Når vi siger: "Farvel, december"
Så kimer klokkerne ikke mere
Vi vil huske
Den søde vintertid
Elsker du ikke december?
Når klokkerne kimer
Vi er sammen på denne søde vintertid
Hvert et snefnug der falder
Sender en sød melodi ned langs din ryg
Vi er sammen Og det er dejligt vejr
- På den søde vintertid - Juleklang, juleklang
Hele dagen lang
På den frosne sø skøjter folk
Men søde, hvad så?
Det er sjovere at køre i slæde
Bag to gamle travere
Når vi siger "Farvel, december"
Så kimer klokkerne ikke mere
Men vi vil huske den søde vintertid
Husk december Den søde vintertid
FARE ISEN ER TYND
På den frosne sø skøjter folk
Men søde, hvad så?
Det er sjovere at køre i slæde
Bag to gamle travere
Når vi siger: "Farvel, december"
Så kimer klokkerne ikke mere
Vi vil huske
Den søde vintertid
Freddy Martin, en inderlig beundrer af klassikerne,
og inspireret af Rimsky-Korsakovs Humlebiens Flugt,
har valgt at fortolke denne livlige fantasi på sin egen unikke måde.
På sin flugt, der er lynende hurtig,
forsøger et lille væsen desperat at undslippe
fra den hektiske harmoni i dette instrumentale mareridt.
I den amerikanske folklore
har mange store mænd efterladt symboler på deres storhed.
Der var Paul Bunyans økse.
John Henrys hammer.
Davy Crocketts gevær.
Og ganske uventet også en billig blikhat,
en pose med æblekerner og en Bibel.
Og underligt nok,
så er disse symboler, der har tilhørt en af de mægtigste mænd af alle.
John Chapman. En ægte pioner.
Som årene er gået er virkeligheden blevet afløst af legenden.
Og i dag kender vi kun denne bemærkelsesværdige mand
som Johnny Appleseed.
Dette er hans historie.
Fortalt af en gammel nybygger, der kendte Johnny godt.
Hør.
Hver gang jeg ser en æblerød himmel,
tænker jeg på Johnny Appleseed.
For skyerne deroppe er slet ikke ægte skyer.
Nej, sir.
Der ville ikke findes nogen æblerød himmel,
hvis det ikke var for Johnny...
Men vent her.
Jeg må hellere starte med begyndelsen.
Da Johnny boede på en gård udenfor Pittsburgh.
Året var 1806, eller deromkring.
Hvis man så ham, ville ingen tro, Johnny Appleseed
ville blive en pioner.
Han var en udmagret lille fyr.
Men det var ikke noget der gik Johnny på.
Han havde jo sine æbletræer i morgensolen
og i aftenbrisen.
Herren er god mod mig
Så jeg takker Herren
For at give mig de ting, jeg skal bruge
Solen og regnen Og et æblefrø
Ja, han har været god mod mig
Jeg skylder Herren så meget
For alt hvad jeg kan se
Hvis det ikke var for ham
Så ville der ikke være nogle æbler her
Han har været god mod mig
Her er jeg Under den blå, blå himmel
Jeg gør, hvad jeg vil
Jeg synger med mine fjedrede venner
Jeg summer med bierne
Jeg vågner hver dag
Helt lykkelig
For jeg ved, at med hans hjælp
Vil mine æbletræer stadig være der
Herren er god mod mig
Med arbejde, sang og ubekymrethed.
Sådan tilbragte Johnny hver en dag.
Med at pleje sine æbletræer.
Men på det seneste havde Johnny fornemmet et sus i luften.
En buldrende banken af rastløse mænd med rastløse fødder.
Kom med vognen der kører vestpå Ud til det ukendte land
Kom med vognen der kører vestpå Ellers bliver du ene tilbage
Vi har bygget et nyt hus Vi begynder på en frisk
Mennesker og dyr skræmmer os ikke Vi er viljestærke mænd
Kom med vognen der kører vestpå Ud til det nye land
Kom med vognen vestpå Der er også plads til dig
Kom med vognen der kører vestpå Ud til det ukendte land
Kom med vognen der kører vestpå Ellers bliver du ene tilbage
Floderne er brede Bjergene er høje
Men intet kan stoppe en pioner Vi er alle stifindere
Kom med vognen der kører vestpå Ud til det ukendte land
Kom med vognen der kører vestpå Eller...
Stakkels Johnny.
Han var ingen pioner, og det vidste han.
Det var bare noget han lod som.
Og de folk, der rejste vestpå for at opbygge landet, fik æbleplukning
til at lyde som en nyttesløs gerning.
Men så skete der et mirakel.
"Hvad holder dig tilbage, Johnny?" sagde en stemme.
Kom så. Rejs vestpå, hvis det er det du vil.
Det var en engel.
Johnnys egen skytsengel.
Måske ser han løjerlig ud for dig og mig.
Men det var sådan, John havde forestillet sig, han ville se ud.
Sig frem, min ven.
Stå ikke der og glo. Luk op for kæben og åbn læben.
Ja, sir.
Hvorfor tager jeg ikke vest på?
Fordi jeg ikke er stærk nok.
Og ikke har en stor brystkasse.
Derude overlever kun de stærkeste.
Jeg er omtrent den mindste splejs der lever.
Du burde skamme dig, Johnny.
Du har tro og mod, og du er fornuftig.
Men hør her, sir.
Jeg kender kun til æbletræer.
Og hvad er der galt med æbler?
Er det ikke den fineste frugt i landet?
Hør nu. De tager prisen.
Tænk, Johnny, på alle de ting man kan lave med æbler.
Der er syltede æbler.
De saftige æbletærter Og æblekager
Æbleboller Ikke at forglemme...
- Æblesovs? - Ja.
Og der er æblefritter Lette som en tidsel
Og til at vætte ganen
Er der æblecider i et glas
De kan stuves, steges De kan koges og bages
Æblekage.
De kan laves på alle måder
Der er æble dit og æble dat Alle opskrifterne kan fylde en hat
Jeg kunne blive ved hele dagen!
Så pak dine ting og kom af sted
Få plantet nogle æbletræer
Der er masser af arbejde derude der skal gøres
Der er meget arbejde der skal gøres
Ja, sir! Jeg mener: nej, sir. Forstår De...
Jeg har hverken fælder eller udstyr.
Ingen af de ting jeg skal bruge derude.
Du har ingen...
For pokker. Jeg skammer mig over dig!
Du har det der skal til for at klare dig.
Du har alle de frø, du skal bruge.
Og hvad er bedre at læse i
end din fine bog?
Her er en vældig praktisk hat.
Den har endda et håndtag.
Vend bunden i vejret på den og så kan du lave mad.
Så kom nu Kom af sted
Få plantet nogle æbletræer
Der er meget arbejde der skal gøres
Det var sådan det begyndte.
Det var sådan, Johnny tog af sted for at udforske det ukendte.
Det var et stort og skrækindjagende sted
for en mand at stå over for.
En lille mand der var helt alene.
Uden en kniv, uden et gevær.
Selvom skoven er mørk og stor,
med uhyggelige væsener alle steder,
så blev Johnny ved med at gå.
Han gik til han fandt et lille stykke åbent land.
Med frodig jord og en varm brise.
Et godt sted til æbletræer.
Men dyrene her kunne ikke vide,
om John var en ven eller en fjende.
Nogle tog flugten med det samme.
Og nogle gjorde sig klar til at bide fra sig.
Men hvis Johnny så dem ænsede ham dem ikke.
Han havde travlt med at plante æblefrø.
Nu kom dyrene alle steder fra.
De ville se manden der gravede her.
De brød sig ikke om, hvad de så.
De stolede ikke på mennesket.
Ja, det menneske måtte væk.
Men hvem skulle fortælle ham det?
Det var der ikke en sjæl, der kunne svare på.
Før der kom en sort og hvid kat.
Den var ikke så klog, men det betød intet for den.
Den vidste, den var noget helt særligt.
Det var det der skulle til.
Det havde dyrene aldrig set før.
At et menneske syntes om en kat.
Den lille mand havde gjort alle fortilfælde til skamme.
Han var den første der var kommet.
Uden en kniv, uden et gevær.
Og fra den dag
var alle dyrene en ven for John.
Det var de helt sikkert.
Herren er god mod mig
Så jeg takker Herren
For at give mig de ting jeg skal bruge
Solen og regnen og mine æblefrø
Ja, Han har været god mod mig
Som tiden gik
blev Johnny ved med at plante æbletræer.
Han fik en masse nye venner.
Og hans bedste venner var nybyggerne.
For John plantede mere end blot et æbletræ.
Han plantede også sin egen tro og sit eget mod.
Og det gav andre nyt mod.
Mod på det job de skulle udføre.
Og i takt med, at flere nybyggere kom for at skubbe skoven tilbage,
rygtedes de gode gerninger Johnny Appleseed havde gjort
i det ganske land.
Og mere end én gang ville folk holde en god gammeldags fest
til ære for Johnny Appleseed.
Og æbletræets frugt.
Kom udenfor til højre for ringen indenfor buen og udenfor nedenunder
Det vil ikke regne Medmindre det tordner først
Første og tredje, balancer, sving Kom ud til højre for ringen
Krum dig, fire, otte hænder, rundt Sving du mig, så svinger jeg dig
Jeg svinger min pige Halvdelen af tiden
Når du er klar Til en do-si-do
Kylling på panden Ælter en dej
Den store gris finder lidt mad En gang til og så er det slut
Nogle gange, hvis John kom forbi,
ville han komme over og se hvad der foregik.
For det morede ham at se, at hans arbejde havde båret frugt
og havde ført en masse folk sammen og gjort dem til gode naboer.
Duk dig for æblet, fire i træk Mange tak, og ud i hjørnet!
Æblekerne, Baltimore Bid i æblet helt ind til kernen
Klar!
Til venstre med den venstre hånd
Tilbage til din partner, højre, venstre, snur til højre
Ret op på dem og få dem med Højre, venstre, fire i træk
Andet par i hjørnet skal ind til æblekernen
Herren fra Baltimore og den søde pige igen
Kom og tag for jer! Viktualierne er fremme, bordet er dækket.
Maden venter på at blive spist. Kom og tag for jer!
- Syltede æbler. - Smager dejligt!
- Æblesmør. - Æblekage.
- Æbleboller. - Hvad med lidt æblesovs?
Ja, tak.
Ja, Johnny bragte alle folk glæde.
Han ville ikke takkes. Det havde han ikke tid til.
Han vidste, man ikke kan hvile på sine laurbær,
hvis man vil dække hele ødemarken med æbletræer.
Og sådan var det, i mere end 40 år,
at John gik rundt og plantede træer ude i vildmarken.
Ja, sir. I 40 år gik han rundt og plantede æbletræer.
Og i løbet af disse år opnåede denne lille mand...
at kaste sin skygge over hele landet.
Over 260000 kvadratkilometer.
Og alle steder i hans skygge,
kan man finde hans tre velsignelser.
Kærlighed og tro
Og et æbletræ
Fordi du har sovet, så skal du bære kagen.
Kom så, op med dig!
Vi skal ud på en lang tur.
Goddag, engel, hvordan har du det?
Fint. Og hvad med dig?
Fint, men jeg føler mig lidt...
Hvem er det der sover i aftentusmørket?
Det er bare din skal, John, din dødelige skal.
Min skal?
Mener du... Er jeg gået bort?
Pokkers også, engel! Det kan jeg ikke bare.
Der er korn at høste, frø at så.
Tøv en kende, min ven.
Dit arbejde er gjort hernede på Jorden.
Men på den anden side... Vi har brug for dig, Johnny.
Det har vi sandelig.
Man skulle tro, vi havde alt, hvad vi behøver.
Men det har vi ikke.
Vi mangler nemlig æbletræer.
Det må jeg sige!
Det vidste jeg ikke.
Hvad venter vi på? Kom, lad os komme af sted!
Vi spilder tiden Vi skal af sted
De æbletræer skal vokse
Der er meget at gøre deroppe
Der er meget arbejde der skal gøres
Nu ved du hvorfor,
når jeg ser, himlen har en bestemt farve, så tænker jeg på John.
For det er, som jeg siger,
at skyerne er slet ikke skyer i virkeligheden.
De er æbleblomster.
Fra Johns æblehave i himlen.
En dag vil der være æbler her
Som alle i verden kan dele
Herren er god mod mig
Der er drama, der er spænding og der er harmoni
i dette eventyr på havet.
Med i dette eventyr er et flot udformet skib.
Det er ikke dette krydstogtskib.
Vi sejler med et andet skib.
Med et fnys og et prust og et tøf, tøf tøf.
Og et frisk lille båt.
Her er vores helt, slæbebåden Lille Toot.
Lille Toot var en slæbebåd
En glad slæbebåd i havnen
Han tilhørte en fornem familie af slæbebåde
Men det lader til, at Lille Toot
Simpelthen var revnende ligeglad
Han prøvede at opføre sig pænt, men det lykkedes aldrig for ham
Tøf, tøf, tøf, Slæb og skub, min ven
Jeg er en stor slæbebåd som min far
Jeg kan slæbe store både
Og nu af sted!
Han fik krydstogtskibene til at vente
Mens han lavede et ottetal
Med den største lethed Pløjede han gennem havet
Og smuttede af sted
Men en dag gik han for vidt
Da han kom i vejen for Store Toot
Og det var ikke sjov For Store Toots var meget stolt
Bliver du aldrig voksen, Lille Toot?
Når der er arbejde der skal gøres Tænker du kun på at lege
Bliver du aldrig voksen, Lille Toot?
LILLE TOOT
Lille Toot blev meget bange
Han besluttede med det samme
At han ville opføre sig så pænt som han kunne
Så da hans far kom langsomt tøffende
Med et kæmpe skib på slæb
Så hjalp Lille Toot ham med at bugsere det ud på havet
Tøf, tøf, tøf Slæb og skub, min ven
Jeg er en stor slæbebåd som min far
Jeg kan slæbe store både
Og nu af sted!
Bliver du aldrig voksen
Lille Toot?
Bliver du aldrig voksen
Lille Toot?
Når du skaber problemer
Så er de altid store
Bliver du aldrig voksen
Lille Toot?
Sikke en skam Sikke en skam
Du har vanæret din fars navn
Bliver du aldrig voksen
Lille Toot?
SØMILEGRÆNSEN
Slemme dreng.
Skam dig.
Ærgerligt.
Han drev omkring
Da en storm pludselig ramte
I det frådende hav Vippede og vippede og vippede han
Og hans hjerte blev fyldt med frygt For han vidste, klipperne var nær
Med bølgerne i hælene Vidste Lille Toot, at alt var tabt
Da så han en nødraket blusse op
Og eksplodere på himlen
Og da vidste han, at han måtte kæmpe for sit liv
For hans skib var i fare
Og mens han pustede et SOS
Skyndte han sig af sted til undsætning for et skib i nærheden
Prøv, prøv!
Kæmp for livet!
Det lader til, at du er blevet voksen, Lille Toot
Du er modig Du er modig, Lille Toot
Kan du høre bifaldet fra menneskemængden?
Du har gjort din far stolt
Du er blevet en rigtig stor Lille Toot
Ja, du er blevet en rigtig stor Lille Toot
Der er poesi i træer, siges det.
Og en dag fandt en digter sådan et træ.
Så vævede en musikalsk mester en melodi omkring træet.
En kunstner rørte ved det. Gav det farverige og varme former.
Her kommer disse tre:
Digt, billede, melodi.
En enkel hyldest til et træ.
Jeg tror aldrig, at jeg vil se
Et digt så smukt som et træ
Et træ hvis sultne mund er trykket
Mod Jordens
Søde bankende bryst
Et træ der ser
På Gud hele dagen
Og løfter sine bladrige arme
I bøn
Et træ der om sommeren er iklædt
En rødkælke-rede i sit hår
Og på hvis bryst sneen er faldet
Der med tiden bliver til regn
Digte bliver skrevet
Af fjolser som mig
Men kun Gud
Kan lave et træ
Akkompagneret af sambaens berusende rytme,
præsenterer en pige en musikalsk cocktail
med et sandt latinamerikansk islæt.
Så hvis disse tre alen af et stykke
lader sig rive med af dette lidenskabelige tropiske tempo,
så giv ikke dem skylden for det. Giv sambaens rytme skylden.
Hvis humøret er helt i bund
Og det gerne skulle være helt i top
Vil en lille musikalsk cocktail
Få det op på en sky
Man blander en smule rytme
Med et snert af nogle få guitarer
Og et gran af samba
Nogle få melodiøse strofer
Og så, og så
Tager man en lille cabaca
En pandeiro
Og en cuica
Så har man sambaens fascinerende rytme
Guitarerne klimprer
Fuglene nynner
Trommerne trommer
Så kan man give sambaens rytme skylden
Der er noget ved den rytme, man holder af
Sådan en sang synger man med på Men det, der får det til at swinge
Er når man danser I takt til rytmen i sine fødder
Og når man danser i takt så bliver man ramt
af en særlig carioca følelse
Men hvis man vil helt op på en sky
Så skal man gøre det her
Man tager en lille cabaca
En pandeiro
Man tager en cuica
Så har man sambaens fascinerende rytme
Her er en historie lige fra prærievognen.
Ligesom de plejede at fortælle den i gamle dage.
Ifølge dem var Pecos Bill den mest barske, rå,
sejeste, stærkeste, mest bissede cowboy, der har levet.
Alle historier om Pecos er som stærk medicin,
så måske er det bedst at begynde blidt.
Mørket er ved at falde på
Og vinden begynder at sukke
Verden er en silhuet
Mod himlen
Blå skygger
På sporet
Blå måne
Skinner gennem træerne
Og det klagende hyl
Fra langt borte
Kom svævende
På aftenbrisen
Af sted Blå skygger
Af sted
Morgengryet er her snart
Og I vil være på vej
Men indtil mørket
Kaster sit slør
Så vil der være blå skygger
På sporet
- Af sted - Af sted, blå skygger
- Af sted - Af sted, af sted
Snart bliver det morgengry
- Og I vil være på vej - På vej
Men indtil mørket
Kaster sit slør
Vil der være blå skygger
På stien
Skygger på stien
- Onkel Roy? - Ja, min ven.
Hvorfor hyler ulvene sådan?
Ulvene? De er prærieulve, er de ikke?
De er prærieulve. Bobby har ret. De hyler altid, når månen lyser.
Hvorfor?
Det er en lang historie.
- Involverer den cowboys? - Det kan du tro.
- Og indianere? - Jeg kan tage et par stykker med,
men den handler mest af alt om Pecos Bill.
Pecos Bill?
- Hvem er han? - Hvad?
- Kender du ikke Pecos Bill? - Det er utroligt!
Jeg troede, at alle kendte Pecos.
Bobby, du overrasker mig. Bill var den største buckaroo i verden.
Han var den hårdeste, mest barske fyr Og han gav aldrig op
For han frygtede hverken menneske eller dyr
Ja, ham Pecos Bill, han var...
Rolig, Trigger. Jeg glemmer ikke Bills hest.
Jeg vil aldrig glemme Widow-Maker.
Widow-Maker?
Det er et sjovt navn.
- Det navn havde hesten fortjent. - Den var en dræber.
- Dynamit med hove. - Widow-Maker var Bills bedste ven.
Indtil han mødte en smuk præriepige.
- Der er en kvinde med i historien. - Men sikke en kvinde!
Hun var frisk som duggen
På en prærierose
En sand fuldblodshest
Fra hendes næse til tå
Det var Slue-Foot Sue
Søde Sue
Slue-Foot Sue. Jeg vil hellere høre om prærieulvene.
Onkel Roy, du var ved at fortælle...
Hvorfor prærieulvene hyler af månen?
Ja, men det hele hænger sammen.
Jeg må fortælle jer om begge dele.
For historien om Bill og Slue-Foot-pigen
er historien om prærieulvene og grunden til, at de hyler.
Jeg vil gå i flere detaljer nu.
Her er et kort over det gamle USA,
og helt omgivet af vildmarken ligger Texas.
Amen. Der ligger selvfølgelig også et par stater til.
- Som Wyoming. - Milwaukee.
- Og Long Island Sound. - Ja!
I Texas ligger der en flod.
Hvor den kommer fra ved ingen.
Hvor den ender er ingen interesseret i.
De er bare pokkers glade for, den fortsætter.
Og den flod er Pecos-floden.
- Dens vand var ganske surt. - Det var ondt vand.
Selv gribbene ville ikke drikke det.
Til dette frodige sted kom der engang en prærievogn.
Der var mor og far og 16 labaner.
- Fire hunde. - Og et par katte.
De skulle alle vestpå for at lede efter noget mere plads.
Det kunne jeg også godt bruge.
Da de krydsede Pecos,
faldt en af dem ud og landede på hovedet.
Der var ingen der bemærkede, han var væk.
Den gamle vogn rullede bare videre.
- Det var Bill. - Det stakkels lille skarn.
Helt alene i verden.
Så kom natten Og en præriemåne
Den gamle prærieulv på vej hjem
Hun ville få et chok Når hendes rejse var slut
For storken havde givet udbytte
- Ganske usædvanligt! - Ja!
Det var aldrig sket før. Det var sikkert en af de nymodens modeller.
Bill så op, og så smilte han
Sørens.
Prærieulvens hjerte gav efter
For Bill havde set med det samme At der var intet at frygte
Han havde gjort krav på sit
Han havde retning lige mod madvognen
Ja, gamle Bill var mere sulten end en spætte med hovedpine.
Og den naturlige ting skete,
at Bill voksede op med en flok prærieulve.
Han blev snart deres leder.
Det var noget de alle kunne forstå.
Men lille Bill kunne ikke finde hvile,
før han havde bevist, han var den bedste.
Så han studerede de andre dyr.
Og så viste han dem en ting eller to.
Han var hurtigere end en antilope.
Han hoppede højere end en kanin.
Ja, Bill kunne hvisle højere end en slange.
Men så en dag
Igennem det brændende sand
Kom en fremmed
Til Pecos land
Den sædvanlige velkomstkomite Var der den dag
For at byde deres gæst velkommen
På den sædvanlige måde
50 mod en var ikke en retfærdig kamp.
Men det gjorde Bill noget ved.
Det var begyndelsen på et smukt venskab.
Derefter holdt de to sammen.
Som vorter på en tudse, som fjer på en fugl.
Da Bill blev voksen var det ganske naturligt,
at han skulle vælge en karriere der passede ham og hans hest.
Ja, Bill blev en cowboy fra bund til top!
Pecos Bill var et kendt ansigt i Texas
Og vestens supermand For at sige det mildt
Han var den hårdeste, mest barske fyr Og han gav aldrig op
For han frygtede hverken Menneske eller dyr
For den hårdeste fyr Vest for Alamo
Der var én gang, hvor han indfangede en cyklon
Og satte sig overskrævs på den
Og mens cyklonen baskede og flagrede
Satte Pecos sig ned og rullede sig en smøg
Til den umedgørlige vind var blevet til en let brise
Der var engang en tørke Der ramte hele Texas
Så han tog til solrige Californien
Og selvom vitsen den er svag Så bragte han regn fra Californien
Det var sådan vi fik Den Mexicanske Golf
For den hårdeste fyr Vest for Alamo
Da en bande kvægtyve Stjal en flok kvæg
Der vidste de ikke, at flokken tilhørte Bill
Da han havde fanget de fordømte forbrydere
Slog Pecos alle deres tænder ud
Det er derfor, der findes guld i bjergene
For den hårdeste fyr Vest for Alamo
Pecos for vild
- Mens han red i ørkenen - Vand
Der var 140 kilometer igennem det brandvarme sand
Vand
- Han ville aldrig nå til grænsen - Vand
- Hvis han ikke fik noget vand - Vand
Så han fandt en kæp Og gravede Rio Grande
Mens en stamme af indianere i krigsmaling dansede krigsdans
Kom Pecos på tværs af deres lille leg
Han gav de rødhuder sådan et chok At de sprang ud af deres maling
Det er derfra Den Malede Ørken har fået sit navn
For den hårdeste fyr Vest for Alamo
Mens han hvilede på en sky højt over Texas
Fik han stjernerne til at forsvinde med sin pistol
Da Pecos så stjernerne blegne Lod han en af dem lyse klart
Og det er kendetegnet for staten Lone Star Texas
Ja, det var gode tider for Bill og hans hest.
Man skulle ikke tro, noget kunne skille dem ad.
Men så skete det.
Bill var glad den skæbnesvangre dag.
Han slog ubekymret tiden ihjel.
Han opfandt et etmands-rodeo.
Han kæmpede mod en bøffel.
Stakkels Bill.
Han var glad som en gris på en roemark.
Men så...
Så begyndte Herren at dele kort ud fra bunden af kortbunken.
For på åen kom Slue-Foot Sue,
og hun så charmerende ud.
Hun lignede noget fra en drøm.
Den første kvinde Bill nogensinde havde set.
- Hun var underlig. - Anderledes!
Ja, men meget stimulerende.
Som et stykke rugbrød på en tom mave.
Han fik en underlig følelse,
og hans sanser blev sat ud af kraft.
Med en bankende lyd i ørene,
som tusind tyres galoperende hove.
I hans bryst var en syden og fråden,
han blod kogte, hans hjerne brændte.
Den brændte med en ild, der kun kunne køles...
Med tanker om de fristende dybder
Af to krystalklare vandhuller
Ja, l'amour havde grebet Pecos Bill.
Widow-Maker var ganske forvirret.
Han troede, der var problemer på vej.
Og det havde han ret i.
Bill fik travlt med at gøre kur på ægte western-maner.
Han arrangerede at månen
Skulle sidde flot på himlen
Og oversvømme landet
Med et sølvskær
Han arrangerede stjernerne på himlen
Så de udgjorde et billede på evig kærlighed
Så krydsede de himlen
I ord af ild
Bill fortalte Søde Sue
Om hans hjertes længsel
SØDE SUE JEG ELSKER DIG
Søde Sue
Jeg elsker dig
HELD OG LYKKE BILL
Sue valgte deres bryllupsdag.
Men Bill måtte betale en pris.
Sue ville have et stort bryllup, det fineste af slagsen.
Hun ville giftes ridende på Bills hest.
Sue fik sit bryllup, og det var flot.
Læg en sidste hånd på den søde piges chassis.
FÆNGSEL
Den glade rødmende brud var ved at revne af stolthed.
STÆRK TAMALES
Men Bill havde også lovet Slue-Foot Sue en tur på Widow Maker.
Ville hesten lade Sue ride på sig?
Her kommer svaret, og den var meget vred.
Widow-Maker var dødsur.
Men det gik ikke Sue på.
Hun gik lige op til kræet.
Hendes hånd rørte ved dens stride skind.
Hendes fod fandt stigbøjlen med et ryk i hendes tournure.
Sue var på plads, og dysten kunne stå.
Processen gik straks i gang.
Fluks.
Der var ingen tvivl om, at Sue var en ægte kvindelig buckaroo.
Og så var der hendes tournure.
Under flæserne hoppede Sue op og ned.
Det var mere end hun kunne klare.
Og så strøg Sue af sted som et lyn.
Den djævelske tingest, lavet af stål og ledninger,
fik staklen til at foretage nogle vældige hop.
Og snart stod det publikum klart,
at Sue var kommet meget langt op.
Det så ud som om spillet var ude.
Men håbet var ikke helt ude.
For der kom Bill og hans gode gamle reb.
Han fik snart sat en stopper for sagen.
For Bill ramte aldrig forbi.
Bill var rolig og selvsikker.
Han lavede ubekymret sin løkke.
Han bedømte afstanden og bestemte vindretningen.
Og så blev der snurret og snoet og vredet.
Og så gav han slip.
Men mesteren ramte forbi.
Hvordan det kunne ske fandt ingen nogensinde ud af.
Hun fortsatte sit ridt op i himlen.
Så langt op, hun slet ikke var i syne.
Den uheldige mø kom så langt op i rummet,
at hun til sidst nåede til månen.
Og der blev hun.
I staten Texas i USA
leves livet stadig på den gode gamle maner.
Og Pecos-floden strømmer af sted,
men den største cowboy på Jorden er væk.
Bill tog tilbage til prærieulvene.
Men han glemte aldrig Sue.
Og hver nat, når månen var kommet frem,
så ville han komme med et bedrøvet skrig.
Han jamrede sig over sin elskedes skæbne,
hans fortabte kærlighed oppe i himlen.
Så smerteligt var det at se hans sorg,
at prærieulvene også stemte i.
Og derfor er det stadig sådan den dag i dag,
at prærieulvene hyler af månen.
- Af sted - Af sted, blå skygger
- Af sted - Af sted, af sted
Morgengryet kommer snart
Og I vil være på vej
På vej
Men indtil mørket
Kaster sit slør
Så vil der være blå skygger
På stien
Skygger på stien
SLUT